Okej.
-God morgon, rumskamrat. -God morgon, rumskamrat.
Behöver du fler äpplen?
-Nej, men vi behöver toalettpapper. -Inga problem.
-Får jag? -Inga problem.
Angel Fluff Plus, dubbelskiktat oparfymerat, extra mjukt.
Dubbelskiktat. Inga problem.
Du måste hänga toalettpappret på hållaren på rätt sätt.
Pappret går över, inte under, så att det hänger mot väggen.
-Jag glömde att du gillar det så. -Nej.
Det är rätt på det sättet.
DÄO. Det Är Okej. Jag måste gå.
Ms Kohl? Jag heter dr Melendez.
Jag måste öva när jag kan.
Jag övar också när jag kan.
Vi hörde att du har gjort illa fingret.
Jag fick en dålig manikyr härom dan och nu är min nagel äcklig.
Paronyki. En böld efter en bakteriell infektion.
Vi tömmer den och om 72 timmar kommer det att kännas bättre.
Säg förlåt, nu.
-Jag har inte gjort nåt fel. -Du vill inte bli ogillad av chefen.
Lim kan också bli kirurgchef.
Browne, Park, skynda på. Ambulansen är en minut bort.
Trettonårig flicka med allt värre epistaxis.
Bolus på vägen in. Blodtrycket är 86/51.
-Jag kan inte få det att sluta! -Hon ringde ambulansen.
Det brukar försvinna, men Riley påstår att det har pågått i en timma.
Det är inget påstående, det är fakta.
Hon måste kopplas till EKG. Ge henne 4 % fenylefrinlösning.
Vi måste kauterisera blödningen. Jag har sett det här förut.
Jag har min premiär på Davies i helgen, därav manikyren.
Harts, bivax... Det är svårt att få bort.
-Spelar du? -Jag vet en hel del om strängar.
Jag testade bågskytte i high school.
Jag började när jag var fem.
Jag nynnade när jag gjorde läxorna, åt middag och tog ut soporna.
-Jag ville bli tågkonduktör. -Det är inte för sent.
Hon har fått lokalbedövning. Hon borde inte känna nån smärta.
Det är inte mitt finger. Det är uppe vid knogen.
Ingen feber. Har du ont i kroppen?
Lite. Att spela fiol hela dan gör ont i nacken.
Troligen tenontit eller reumatisk smärta.
Eller en köttätande bakterie och vi måste amputera fingret.
Där är blödningen, i bakre kanten av Kiesselbachs plexus.
-Ringde du ambulansen? -Det gjorde hon.
-Hur mår du? -Toppen.
-Hon är min också. -Kan du gissa att de är skilda?
-Jag och Rileys föräldrar behöver... -...prata om mig. Adiós.
Vi måste veta.
Vad måste vi göra för att veta helt säkert?
Vi måste skära djupare och ta ett prov.
Fingrar har tusentals nerver.
Vi kan orsaka permanent skada och förstöra Jas karriär.
Men om det är nekrotiserande fasciit skulle hon kunna dö.
Det skulle också förstöra hennes karriär.
Sant. Men titta på siffrorna. Risken för "nek fasc" är försvinnande små.
Men om vi gör testerna kommer vi att skada henne.
Var det nåt mer?
Hänger du ditt toalettpapper över eller under?
Det spelar ingen roll.
Före näsblodet var det magont, sömnproblem och andningen.
Barnläkaren kunde aldrig hitta nåt, så vi slutade ta dit henne.
En terapeut sa att det kan ha varit ett sätt att få ihop familjen.
Skilsmässor är svåra för vuxna, varför inte för barn?
Hon blev oengagerad. Inte bara med oss, utan med sina vänner, skolan.
Det har gått fem år. Hon borde ha hittat ett nytt normalläge nu.
-Nån verkar må bättre. -Rileys slemhinnor är ganska tunna.
Ni bör vara vaksamma inför framtida blödningar.
Har du sniffat eller snortat några droger på senaste tiden?
Va? Aldrig i livet.
-Många saker verkar ofarliga... -Hon sa nej.
Räknas nässprej?
Jag hostade. Jag var täppt i näsan och halsen kliade.
Jag kollade upp symtomen. Vad skulle jag annars göra?
Vasomotorisk rinit passade. Så jag åkte och köpte nässprej.
Kortisonsprej kan tunna ut slemhinnorna och leda till näsblod.
-Sluta med sprejen, så löser det sig. -Tack.
Du måste ta henne ikväll. Jag fick hoppa över en presentation.
Det var inte meningen att störa nåt viktigt.
-Hon är ett nervöst barn. -Inte nervös - sjuk.
Stötta mig, bara. Det är ditt fel. Hon spelar oss mot varandra.
-Vad är det? -Min andning. Det gör ont.
-Ta det lugnt, raring. -Sluta bara.
Vasomotorisk rinit.
Det är en unik diagnos för en åttaklassare. Snart bedövas du.
Sjunde klass. Och jag hade fel. Det spelar ingen roll.
-Jag vet vad du går igenom. -Du var smart. Populär.
-Vi har inget gemensamt. -Jag var aldrig populär.
Jag hade second hand-kläder. Jag kände aldrig min pappa.
Min mamma var sjuk och opålitlig.
-Barn i den åldern kan vara... -...skitstövlar.
Rövhattar. Bajskorvar.
Jag skulle inte skicka min värsta fiende dit.
Jag fick så många "D" i betyg förra året att jag fick gå om.
De behandlar mig som att jag är dum.
-Det är förnedrande. -Hur hanterar du det?
Jag sa: "Fan ta dem." De tror redan att jag är strulig.
Jag bråkar på lektionerna, lämnar området, gör vad fan jag vill.
Men du är fortfarande arg.
Jag lät inte mitt förflutna definiera mig...
...och ditt behöver inte definiera dig.
Att gå om en årskurs gör dig inte...
-Vad är det? Vad är fel? -Ingenting.
-Du verkar inte blöda. -Men jag hostade upp blod.
Det kan vara post-nasal aspiration.
Det kan ha varit näsblodet som rann ner i din hals och ner i dina lungor.
Men jag har verkligen ont i bröstet.
-Hej, Shaun. Vad är det? -Du lämnade din mugg på bänken.
Glöm inte att skölja av den innan du ställer in den i diskmaskinen.
-Och på översta hyllan. -Jag måste lägga på.
Morgan vill inte veta vad som är fel med vår patient.
-Det tror jag inte på. -De pratar om strängar.
Jag vet ingenting om strängar.
De borde prata om vad som är fel med henne.
Man kan inte alltid veta, Shaun.
Ibland är prov inte värt det. Ibland har vi inte rätt prover.
-Vad gör du här inne? -Lea och jag bråkar om toalettpapper.
-Du hade rätt om att hitta rätt test. -Tack...?
-Jag genomförde precis ett test. -På toalettpappret?
På varje rulle här inne hänger pappret över, inte under.
-Proffs hängde upp dem. -Spelar det nån roll?
IDGA...
Jag tror att det är en akronym. Eller så är det ett anagram.
Jag tror inte att Lea bryr sig om toalettpappersdebatten.
Det är ingen debatt. Jag har rätt.
Du borde prata med Lea. Inte sms:a, prata.
-Pratade du med dr Melendez? -Nej.
-Varför inte? -För att jag inte gjorde nåt fel.
-För att du hade rätt? -Ja.
Se till att alla fyra ändarna nuddar marken innan du tar ett steg.
Det hade jag aldrig kommit på själv.
Jag måste visa dig hur du ska använda utrustningen.
Jag kommer inte att använda den. Vill du veta varför? Jag vägrar.
Du påminner mig om min morfar Eddie. Så sur och söt.
Ser du? Inga händer. Jag klarar mig fint.
Kycklingsoppa. Det ska vara bra för själen.
Det var oväntat. Tack så mycket.
Det är ingenting. Jag anmälde mig till "Måltidståget" på sjukhuset.
-Måltidståget, ja... -Ja.
-Hur mår du idag? -Dagen har precis blivit bättre.
-Vill du komma in och äta lite soppa? -Jag har annat att göra.
-Ja... -Men jag har inget för mig imorgon.
-Tycker du om lasagne? -Jag älskar lasagne.
Toppen. Nu får jag äntligen min andra dejt.
-Du vet väl att du inte måste... -Nej, Aaron. Jag vill det.
Okej, toppen. Då ses vi imorgon.
Vi ses imorgon.
Ingen testar bågskytte förutom på läger.
-Hur länge var det? -Sju dar i veckan i sju år.
-Varför slutade du? -Det var dags att börja college.
-Var det så lätt att sluta? -Bågskytte betalar inte räkningarna.
Hon har feber, utslagen sprider sig och hon har ödem.
-Det är absolut inte paronyki. -Jag har gått vidare till MRSA.
Det är möjligt, men du borde vilja ha bevis.
Om vi gör en biopsi kan vi ta reda på om du har köttätande...
Dr Montiel till radiologin. Dr Montiel till radiologin.
Att inte skrämma patienten hör till att vara en duktig läkare.
-Jag håller inte med. -Det här är ditt problem.
Ditt behov av att veta helt säkert.
Vi måste skära bort en liten del av hennes finger för att få veta...
Du verkar vilja amputera hennes hand.
-Du verkar inte vilja göra det. -Det vill jag inte.
Det är inte medicinskt relevant.
Hennes temperatur är 39 grader.
Hennes feber har gått upp en grad under vårt gräl.
Okej. Vi genomför provet.
Vävnaden har börjat dö.
Eller inflammatorisk infiltration.
-Har ni hittat nåt? -Vi har kört fast.
Titta här, i marginalen.
Subkutan fett- och vävnadsdöd. Shaun hade rätt.
Nu försöker vi rädda hennes hand.
Hon är en ung tjej med mycket på gång.
Där är vi ense. Hon behöver en terapeut.
Det här känns annorlunda.
-Tror du inte på min känsla? -Om jag måste välja mellan testen...
...och din magkänsla är det ett enkelt val.
Nej. Du relaterar inte till henne och då kan du inte förstå henne.
Du har antagligen rätt.
Du tror att du kan relatera till henne. Har du barn, eller?
Min åsikt om Riley är medicinsk.
Varför har du inte berättat för nån att du har barn?
Du har gömt nåt enormt.
Jag behöver inte dela hela mitt privatliv med mina kollegor.
-Påstår du att jag säger för mycket? -Ja.
Din bild är skev, för du ser Riley från ett föräldraperspektiv.
Jag har varit i hennes situation och förstår henne bättre.
Du, om någon, är skev.
Du överreagerar för att du hade en dålig mamma som inte brydde sig.
Och hur vet jag det? För att du säger för mycket.
Det syns inget på bilden.
Kan vi skicka hem henne nu?
Klämma.
Muskeln är svag. Klämman gick igenom bindväven.
Dra tillbaka huden, Murphy.
Det luktar ruttna ägg.
Om vi tar bort vävnaden försiktigt kan vi behålla viss fingerfärdighet.
Hon kommer att behöva övervakas noga efter operationen. Sax.
-Vi måste prata. -Jag är sen till en kodningssession.
Du hängde toalettpappret fel.
Okej. Vände du på det? Bra, vi är klara här.
-Du la fjärrkontrollen på soffan. -Jag är sen, Shaun.
Du måste lägga den på brickan på soffbordet.
Den hör hemma där. Om den inte har en plats hamnar den överallt-
-och då försvinner den och då kan jag inte titta på vädret.
Nog om fjärrkontrollen! Allting måste göras på ditt sätt.
Vi måste lägga in två tabletter i tvättmaskinen-
-temperaturen måste vara 23 grader-
-och vi måste använda särskilt toalettpapper.
Jag försöker vara tillmötesgående, men du ger mig inte en chans.
Herregud. Shaun...
Förlåt, Shaun. Mår du bra?
Du har en bristning i hälsenan.
-Hjälp! Kan vi få lite hjälp?! -Där borta.
-Vad hände? -Hon kunde inte sova. Hon har feber.
-Jag kan inte andas. -Ta ett djupt andetag - in, ut.
Fyrtio grader. Jag behöver kylfiltar genast.
-Hon har takypné. -Har hon gjort det här mot sig själv?
Hon har lunginflammation på grund av nåt underliggande.
-Vad då? -Jag vet inte. Kalla på Park och Lim.
Inga tecken på lunginflammation eller på cystisk fibros.
Jag tror att vi kan ha missat nåt på hennes CT.
Där. Den svaga skuggan på luftröret.
En cancertumör kan ge kronisk luftvägsinflammation.
När tumören växer blir symtomen värre och leder till infektion.
Eller så är det bara en svag skugga.
-Den är ganska svag. -Jag vill testa explorativ VATS.
Vill du gå in och rota i hennes lungor?
Rileys kropp är redan svag. Bihåleinflammation är troligare.
Den säkrare planen är antibiotika.
Om hon har en tumör kan vi inte skicka hem henne.
Presentera operationen för föräldrarna och Riley.
Hördu! Rör inte de där, de är antika.
Jag flyttar bara på dina leksaker lite.
Leksaker? De är inte leksaker. Det där är Reggie Jackson.
Då kan väl Roger Johnson ge dig medicinen.
Reggie Jackson.
Gissa vad? Din arbetsdag är slut.
Okej, ha det så roligt. Ta din medicin.
-Jag har förstört Shaun. -Hej.
Vi bråkade och jag skrek och han bara kollapsade.
Han trycker och trycker. Jag reagerade.
-Shaun är inte lätt, det visste du. -Att bo med honom är jobbigt.
Vissa saker är nya för mig.
Jag vet att han har egenheter, men de är så många.
-Jag vet. Mår Shaun bra? -Jag vet inte. Han är på jobbet.
Glassy, du känner honom. Du känner honom på riktigt.
-Hur hanterar jag Shaun? -Jag lär mig fortfarande efter 12 år.
Vet du hur många sms han har skickat om allt jag gör fel?
-Jag kan tänka mig, ja. -Det är så tröttsamt.
Vi har alla våra egenheter. Vi kan alla vara riktiga plågor.
-Okej, Shaun är lite värre än andra. -Det är inte särskilt hjälpsamt.
-Sätt dig ner. -Va? Varför då?
Du är upprörd och irriterar mig. Jag kan inte ge dig goda råd då.
Tack.
-Tycker du om Shaun? -Självklart.
Han är söt, snäll, ärlig - ibland brutalt ärlig-
-men han har aldrig några baktankar.
-Han är bara Shaun. -Så...?
Jag vill att han ska ändra på sig...lite.
Förväntade du dig att han skulle förändras?
Han vill inte att du ska ändra på dig.
Och om jag har tagit fel beslut?
Då flyttar du ut och gör det genast.
Han kommer att bli förkrossad, men det blir värre ju längre du väntar.
Om Riley har en tumör måste vi öppna henne och se vad det är.
-Varför tror ni att hon har en tumör? -Det passar med symtomen.
-Symtomen hon har haft i flera år? -Ja.
Symtomen vi har fått höra är psykologiska?
De som har testats 100-tals gånger utan att man har hittat nåt?
Det finns en skugga på hennes CT-bild.
-En skugga? -Och operationen är riskabel?
Det kan vara farligt när hon är så svag.
Jag vet att Riley gör er frustrerade och driver er till vansinne-
-men jag vet att ni älskar henne.
Ni har en chans att visa henne det.
För att bevisa nånting?
Vi vill att ni ska tro på er dotter...som föräldrar bör.
När hon var liten och drömde mardrömmar...
...brukade hon komma in i vårt rum och lägga sig under din arm.
Du klappade hennes ansikte tills hon lugnade sig och somnade om.
Hon har så ont...och jag vet inte hur vi ska få det att försvinna.
Riley? Du...
Läkarna vill se vad som pågår i dina lungor.
De tror att du kanske har en tumör.
Vi vill att de ska operera.
Tror ni att jag har en tumör?
Det är läskigt, jag vet, men ja, det gör vi.
Hennes blodtryck faller. 73/51.
Hjärtfrekvensen är uppe i 137.
-Häng ett saltlösningsdropp. -12-lednings-EKG!
Nekrosen har spridit sig. Hon är septisk.
Den har infiltrerat hennes ben. Vi måste amputera hennes arm.
Polera benet för att underlätta läkningen.
Marginalerna ser rena ut.
Mikrober kan ha spridits till organen.
Då har hennes risk att dö ökat kraftigt.
Bör vi lägga henne i en tryckkammare? Syre dödar bakterier.
Mycket kan gå fel där inne. Vi kanske inte hinner minska trycket i tid.
Vi skulle inte behöva vänta om nån går in med henne.
-Jag gör det. -Okej. Gör i ordning kammaren.
-Lungvävnaden ser normal ut. -Bronkerna ser friska ut.
Ingenting än.
-Jäklar, jag slet av en artär. -Blodtryck 81/49. Det störtar.
Mer sugning, Park. Jag ser inget.
Vi måste genomföra en öppen torakotomi genast.
Utrymmet är bara 7,8 kubikmeter.
-Hur känns det? -Det känns bra.
Jag trodde att det skulle kännas klaustrofobiskt.
Det är det.
Såja. Det blöder fortfarande.
-Slagvolymen har slagit i botten. -Tillför fyra liter blod.
-Gör er redo för hjärtmassage. -Jag har ett ankare kvar.
Slagvolymen ökar. Blodtrycket ökar 90/60.
Pulsen är 90 och stadig. Hon är stabil.
Vi måste stänga henne så fort vi kan.
Det här är inte rimligt.
Hennes artärvägg borde inte vara så svag.
Nånting har tunnat ut den.
Vad är det som pågår? Jag behöver mer ljus, Browne.
Ja... Ser ni det?
Ett lokalt granulom på den högra loben.
-Tror du att det är cancer? -Jag vet inte, men det är nånting.
En legobit. Riley måste ha andats in den.
Den fastnade i din lunga och inneslöts i vävnad.
Ditt immunförsvar attackerade den och gjorde dig sjukare under åren.
Den är liten och gjord av plast. Den var osynlig för röntgen.
Det är så äckligt. Jag ska göra den till ett halsband.
Lycka till. Ursäkta mig.
Förlåt att vi inte trodde på dig.
Förlåt för att du fick gå igenom det här.
Förlåt för att vi skiljde oss.
-Det är mycket bättre så. -Vi trodde att det gjorde dig ledsen.
Jag var ledsen för att ni alltid bråkade.
Det gör ni fortfarande. Det skrämde mig.
Så jag gömde mig i mitt prinsesstält, bet på naglarna, gnagde på kritor...
...och tuggade på legobitar.
Vi gjorde fel...och vi lovar att vi kan göra bättre ifrån oss.
Jag säger inte att "En familj som andra" inte är bra.
Det är en fantastisk film.
Jag säger bara att "Tjuren från Bronx" är en bättre upplevelse.
-Den är rå och romantisk... -Romantisk?
-Den attackerar en hela tiden. -Precis!
Adrenalinet pulserar i ens ådror. Den får mig alltid att tappa andan.
Vill du...gå på en promenad?
Det är lite kallt ute.
-Jag tänker kyssa dig. -Tänker du?
-Vi kanske kan gå till övervåningen? -Okej.
-Är det häråt? -Ja.
-Kan jag hjälpa dig? -Nej tack.
Jag klarar mig. Jag mår bra. Aj!
Är allting okej med min hand?
Din biopsi visade att du hade nekrotiserande fasciit.
Vi fick operera för att avlägsna infekterad muskelvävnad och ben.
Ben?
Jag är ledsen, Jas. Vi tvingades amputera din arm.
Nej. Min arm gör fortfarande ont. Jag känner den. Den är där.
Du upplever fantomsmärtor. Din arm är borta.
Han sa det till dig.
Min arm...
Min arm är borta.
Den är borta och det är ditt fel.
Gå ut.
Gå ut härifrån.
Jag kan inte. Ingen av oss kan gå ut.
Du kom på det. Bra jobbat.
Tack för din hjälp. Tror du äntligen på emotionell intelligens?
Det övertygade föräldrarna, om än bara temporärt.
De tror på sin dotter och de jobbar på sina familjerelationer.
Om du tror att du har förändrat dem-
-att de kommer att vara annorlunda imorgon lurar du dig själv.
Min emotionella intelligens säger att du inte tror på det själv.
Köket är rent och resterna står i köket.
-Hur mår du? -Bra.
Jag blev bara lite yr.
Min balans är inte riktigt som den var förut.
Vill du titta på "Tjuren från Bronx" nu då?
-Nej. -Okej. En annan gång.
-Jag kan inte göra det här. -Vi kan ta det lugnt.
Jag är nöjd med att bara vara här med dig.
Nej, jag kan inte vara här så här.
Jag vill inte att du ska... Jag vill... Jag vill inte...
Jag är ledsen. Jag vill att du går härifrån. Snälla.
Jas övade på att spela fiol varje dag sedan hon var fem.
Hon litade på att jag skulle göra rätt...
Jag trodde att jag gjorde det.
Shaun brydde sig inte. Han såg inte hennes drömmar, bara symtomen.
Ibland är det fel val.
Mitt andra år på programmet fanns det en ST-läkare.
Hon var konstig. Hon hade t-shirtar med serier och åt alltid samma sak.
Men hon var smart.
Hon fick operationer och lyckades fantastiskt bra - om och om igen.
Jag stod inte ut med henne.
En dag insåg jag att jag tävlade mot henne-
-men hon tävlade inte mot mig.
Hon la sin tid på att observera, ställa frågor och förbereda sig.
Är hon?
Dr Lim är en av de bästa traumakirurgerna i landet.
-Dr Melendez. -Dr Browne.
-Dr Lim. -Bra räddning idag.
-Jag hörde. Bra jobbat, dr Browne. -Tack.
God natt.
Du vet att hon visade dåligt omdöme. Om du har nåt att säga, säg det.
-Vill du ta en öl? -Ja.
Hej.
Mår du bra?
Ja.
Jag är så ledsen över mitt utbrott igår.
Jag mår bra nu.
Det gör inte jag, Shaun.
Att komma tillbaka till Kalifornien, börja ett nytt jobb och flytta ihop-
-har varit så stressigt och mycket jobbigare än jag förväntade mig.
-Du tänker flytta. -Nej, jag tänker inte flytta.
Vi håller på att vänja oss.
Åh, ja. Du är väldigt svår att bo med.
Jag vet att jag glömmer saker-
-och ibland blir jag arg och skriker.
Jag lovar att jobba på det.
Du behöver inte förändra dig, men du är irriterande som fan.
Jag måste veta att du kommer att försöka kompromissa.
Jag tror inte att jag kan använda enskiktigt toalettpapper.
Du hade rätt om dubbelskiktigt papper. Det är värt priset.
Men muggarna kanske kan stå till höger om tallrikarna.
Ibland.
Vi har packat upp allting. Vi har officiellt flyttat ihop.
Jag ska ta ner de här till återvinningen.
Jag kanske inte ställde allting rätt, men vi kanske kan göra det ihop.
-Det låter som en jättebra idé. -Okej.
Det låter som en jättebra idé.
Text: Sanna Arvidsson Milton www.sdimedia.com